Nåt är fel.
Han drunknar i problem.
Gå inte in i vattnet. Rör det inte, drick det inte.
Det händer mycket.
En katastroffilm och en berättelse om överlevnad.
Det börjar brinna, saker faller ner-
-vi faller omkull...
Underhållning.
Det är början på slutet för doktorn.
Vi har aldrig sett honom så här.
Det är mycket betydelsefullt.
Med allt som händer är slutet oundvikligt.
Vi vet att hans dagar är räknade.
Allt kommer att förändras för Tidsherren.
Resan från manus till tv-skärm börjar i ett trångt rum i Cardiff-
-på ett möte med producenterna Julie Gardner och Russel T Davies.
Andra mötet om det här underbara manuset.
Nej, gör så här: Hej, allesammans.
-Välkomna till mötet. -Ja!
Jag tror att kameran tittar under min kjol, så jag korsar benen.
Min kjol, också.
Här diskuterar man hur man ska göra manusidéerna till tv-program.
Den här idén börjar på planeten Mars.
Den röda planeten. Det finns nåt dramatiskt och magiskt med den.
Den röda planeten.
Så vackert!
Mars har alltid fascinerat oss för att den ligger så nära.
Det är nästa steg för människan.
Den är så spännande!
Det finns nåt mytologiskt över den.
Det är ett riktigt Marsäventyr.
Mars ger oss en känsla av att vi kanske inte är ensamma.
Man kan tänka sig liv på Mars.
Doktorn råkar bara hamna där. Han reser omkring ensam.
Vi hör Tardis och klipper till Mars yta med ett effektklipp-
-och doktorn kliver ut.
Så lever han. Han reser omkring bara nöjes skull.
I början kommer han dit och tycker bara att det är spännande.
När man hör Mars vet man direkt att vi ska filma i ett stenbrott.
Fem minuter från studion ligger ett som passade perfekt.
Där finns enastående sluttningar med röd sten-
-vilket utgjorde en perfekt bakgrund för oss.
Det blev Mars. Jag ville göra nåt som ligger nära verkligheten.
Det är möjligt att vi kan lyckas ta oss dit under vår livstid.
Det ligger precis utanför ramarna för det som vi klarar av nu.
Jag har hela tiden velat göra nåt Nasa-liknanden, nåt verkligt.
Så som teknologin kommer att se ut om hundra år.
Russel ville gärna göra nåt om den nära framtiden.
Nasa-känslan var central för oss.
Vi pratade om det här avsnittet för flera år sen.
Det var när Nasa offentliggjorde bevis för vatten på Mars.
Forskare på Nasa kan ha bevis för-
-att vatten har runnit på Mars yta inom de senaste tio åren.
Det vore en förbluffande upptäckt och kan innebära att där finns liv.
De hade hittat vatten på Mars, så det blev nåt med vattenvarelser.
Mars har figurerat förr. Iskrigarna kom därifrån.
Klar att avfyra.
Vi är medvetet luddiga angående hur deras tidslinje passar in.
Det finns legender om ett stolt folk som byggde ett snöimperium.
Man vet inte om Floden och iskrigarna stötte på varandra.
De hittade kanske nåt där nere och var kloka nog att frysa ner det.
Det antyds att Floden tvingade iskrigarna därifrån-
-eller så frös de in Floden i en glaciär.
Vatten kan vara väldigt skrämmande.
Det är bra material för skräckhistorier.
Hela tanken på att drunkna och uppslukas av vatten-
-är väldigt stark och skrämmande.
Vatten har tålamod, Adelaide. Det bara väntar.
Det är en så skrämmande tanke med vatten som inte går att stoppa.
Det är lite mystiskt. Nånting i vattnet-
-har förmågan att ta över människokroppar.
Roman!
Vi fick aldrig reda på dess syfte, men den verkar vilja har jorden-
-delvis för att där finns mycket vatten-
-vilket uppenbarligen är nåt som den trivs i.
Där finns så mycket skönhet.
Vi vill ha den världen.
Här har vi några slangar baktill.
I gummiöverdraget finns en ränna.
Vi limmar först fast den och sätter sen på masken-
-så att slangarna inte syns.
Ganska snabbt, efter tre eller fyra försök, satte de det.
"Perfekt!", tyckte vi.
Man har hittat rätt utseende och ska testa vattnet-
-för att se om de kan dränka era vardagsrum med skrik.
-Det är jättebra! -Den där krämen är fantastisk.
Tanken är att det ska rinna ut genom munnen.
-Utan tänder? -Ja, vi ska se er utan tänder.
Om ni är klara, så börjar vi långsamt.
Jag vill bara kolla slangarna.
Kan du öppna munnen en aning? Så ja. Jag ska ställa in trycket.
-Herregud! -Jag testar din också.
Så där ja.
Det är fullständigt genialiskt!
-Det är helsjukt! -Äckligt!
Det ser verkligen ut att komma ur din mun.
Det funkar bäst när han ler.
Ja, det ser fasansfullt ut.
Vi måste göra det där.
Jag tror att han flämtar. Jag hoppas det.
När de kom ut och jag såg vattnet komma ut-
-tyckte jag att det var fantastiskt.
Det är läskigt och skrämmande.
Jag vill skrämma tittarna men på ett bra sätt.
Programmet handlar om monster och mörker, inte våld och blod.
Vi har väldigt klara, instinktiva regler att följa.
Inom den ramen är det så skrämmande som möjligt.
Vi vill att monstren ska skrämma folk.
Alla ska bli rädda. Inget slår att bli rejält skrämd.
Vi hittade rätt balans, men det är nog ett av våra läskigaste monster.
När jag först såg Andy höll jag på att - får man säga "skita på mig"?
Vänd dig om!
Jag undrade var de hittade folk som såg ut så.
Förvandlingen var otrolig.
Otroligt skrämmande.
Du måste vara Andy.
Det är nåt fel med att det hela tiden rinner vatten.
Man kan se personen i Floden.
Såna varelser trycker på många knappar, och det var bra spelat.
Det svåra med vatten vid en inspelning-
-är att hålla el och vatten åtskilda.
Allt måste vara tolv volt. Lampor, monitorer, knappar och så vidare.
Allt måste jordas så att ingen dör.
Vatten och el!
Det finns praktiska problem.
Innan har vi haft vattenbaserade idéer som aldrig har blivit av.
-Nåt mer om vatteneffekten? -En sak, bara.
All utrustning och elektronik-
-måste behandlas som om vi filmade utomhus. Samma säkerhet.
Tankbilarna bakom oss ska pumpa in vatten till inspelningsplatsen.
Den ena innehåller 10 000 liter och den andra 5 000.
Det ska pumpas in med brandslang-
-och vi har haft i klor för att undvika virus och bakterier.
Och tagning!
Det kommer vatten!
-Vart ska vi ta vägen? -Mot väggen!
Vi lämnar den här sektionen. Undan, allihop!
Jag är imponerad över vilken kontroll teknikavdelning har-
-över vattnet - än så länge.
Det rinner verkligen ner som små vattenfall.
Okej, nu börjar vi. Tagning!
Flytta dig!
-Stäng den. -Rörde vattnet vid dig, Yuri?
-Nej. -Rörde det vid dig?
Sektion B är utslagen. Lyssna!
Bär allt ni kan. Vi ska till sektion F.
Skådespelarna är jättebra. De spelar så kraftfullt.
Det är svårt. Man ska presentera en massa människor för tittarna.
Sen dör de.
"Vatten rinner från taket."
Kapten! Titta!
-Flytta dig! -Vi räddar dig.
Stäng dörren!
"Vatten rinner på glaset."
"Vi räddar dig från andra sidan."
Stick härifrån. Skynda er!
"Kapten... Det har kommit in."
De spelar så kraftfullt att man direkt vet vilka personerna är.
Hej, mamma. Hej, Mars. - Hälsa, Orico.
När Steffi blir förvandlad och Roman råkar illa ut-
-känner man verkligen för dem.
"Vatten rinner på Steffi som börjar skaka."
"Steffi! Steffi!"
Det är som en katastroffilm, men även typiskt "Dr Who":
"Här är ensemblen. Nu ska de dö."
Om vi utgår från att man inte får röra vid vattnet-
-då måste det hela tiden vara trovärdigt-
-att de inte blir våta mer än när de ska bli det.
Det är svårt att iscensätta.
De är där. Hon springer hit. Vattnet kommer där.
Kommer de att bli våta? De står bredvid. De är döda.
Man måste tänka på att det stänker.
Så de hämtar syrgasmembranet. "Åh nej, jag kommer inte förbi!"
Sen backar de in där.
Okej. Folk kan inte vara för nära vattnet.
De måste hålla avstånd annars tycker tittarna:
"De är döda. Det stänkte på dem."
Se till att alla håller sig borta, Sarah.
Vi måste gå efter dem med en vattenpump.
Vi har bärbara pumpar som fungerar med tryck.
Vrid händerna uppåt, tack.
Det fanns inget sätt att ha varmt vatten-
-när det rann genom munnen, så att de var varma.
Om det inte ska vara farligt att svälja, måste det vara kallt.
Det är okej när det kommer ut här men kallt när det går längs ryggen.
Det var vinter. Vi filmade i februari.
Det var kallt där vi arbetade.
De måste vara så varma och torra som möjligt under dräkterna.
Kolla här! Varmvattenflaska.
Fleecefilt. Jag har en kräm här för att jag ska se blöt ut.
Det är kallt.
Jag har tre par strumpor, varav ett är vattentätt.
Jag är våt ända in i kängorna, men det är inte obekvämt.
Jag fryser bara lite. Och håret är vått.
Vi var i en lagerlokal utan värme och gick in korridoren.
De sa: "Vattnet är jättekallt, och det blir mycket, så ursäkta."
Det är inte som när man tar en härlig dusch och sjunger.
Det är nåt helt annat.
Men de genomblöta monstren är inte dåliga på att jaga doktorn.
För att få till rörelsen anlitar man koreografen Ailsa Berk.
Ailsa Berk gör all vår koreografi när det behövs-
-vilket är i de flesta avsnitt.
Här behövdes hon verkligen-
-för att se till att zombierna sprang med koordinerade rörelser.
Just det.
Upp med huvudet och armarna. Precis så.
Perfekt.
Vi ville att de skulle springa som sprinterlöpare.
Armarna skulle driva på, och de skulle vara synkade.
Det enda sättet var att ha en enkel inräkning-
-och sen hålla takten. Vi fick säga "höger, vänster, höger, vänster".
Och tagning!
Tydligen springer vi väldigt fort...
...och på ett nästan mekaniskt sätt.
Jag ville att de skulle springa på samma sätt som i "Terminator 2".
Hur ska "Bowie" egentligen uttalas?
David Bowie är David Bowie. Den heter Bowiebasen.
Bowie.
Bowiebasen skulle inte vara för overklig.
Hela poängen är att det är 2059.
Det är inom många tittares livstid. Troligtvis inte min, tyvärr.
Det går att föreställa sig.
Det är nog en mer traditionell rymdstation än vi tidigare gjort.
Våra rymdbaser brukar vara smutsiga och fuktiga.
Det är en skyddsbas!
Men Bowiebasen skulle vara ren och klinisk.
Vi inspirerades av Nasas teknologi från 80- och 90-talet.
I stället för att vara snygg och överdesignad-
-var den mer teknisk och funktionell.
Den har nästan en retrokänsla.
Så som man såg rymdfärder förr i tiden.
Oroa er inte, kapten. Vi ska flyga!
Det känns som att vara i framtiden.
Man kan tänka sig att vi har nåt sånt om femtio år.
Det måste ju packas ihop och skickas genom rymden.
Russel hade den botaniska trädgården i åtanke.
Vi visste att vi skulle filma där.
Det bestämde delvis hur avsnittet skulle se ut.
Det fantastiska taket.
Det var jättebra att ha som utgångspunkt.
Scenograferna jobbar hårt. Hur skulle skruvarna se ut?
Hur skulle Nasa bygga en sån här bas?
Det krävs månader av research-
-både för datorgrafiken och för inspelningsplatsen-
-för att göra det realistiskt. Sen lägger man till fantasin.
Vi vill alltid ha loggor.
-Jättefin. -Det är ju redan rött i den.
Det gör Nasa också. På rymdfärjan ser man alltid Nasas logga.
Ja, jag gillar den röda. Mycket bra.
-Nåt i den stilen, då? -Jag köper det.
Det gör också en del element mer trovärdiga mellan olika scener.
Om det finns loggor i bakgrunden underlättar det lögnen.
Vi träffar Gadget för första gången.
Alla teckningarna av Gadget och själva idén var lysande.
Fantastiskt!
-Visst gillar vi Gadget? -O ja! Mycket bra jobbat.
Inte sant? Säg inte nej.
Säg inte nej. Den är fantastisk.
Gadget ur olika vinklar. Inget smink behövs. Inga kläder.
Ingen datorgrafik!
Gadget... Han är härlig!
Rotera.
Gadget, gadget.
Han är mycket hövlig och rolig att umgås med.
-Han är som ett husdjur. -Jag hamnar i skuggan av honom.
-Han är jättesöt. -Alla älskar roliga robotar.
-Kom! -Hatar du inte robotar?
Åt höger.
Vi behöver skjuts. - Hoppa på.
-Den är för långsam. -Inte längre.
Det var befriande för honom och för oss att dras fram så snabbt.
Det bästa jag har gjort på länge.
Många ville göra det.
Alla borde få prova det.
Hela teamet!
Du får kanske lov.
Vi höll bara i oss och njöt.
Vad tror du? Det var jätteskoj!
Designen var riktigt snygg. Lite egenartad och hemskt älskvärd.
Men den gjorde så här. Händerna skakade hela tiden.
Den är lite skranglig.
Den skulle vara en plåtburk som det skramlar och gnistrar om.
Gadget gjorde sitt bästa, men han...
Hans händer lossnade jämt.
Jag vet inte riktigt vad det berodde på-
-men handen föll av ett par gånger.
En gång körde han över och krossade den.
Det lär göra ont om man är Gadget.
Måste den säga så? Jag hatar roliga robotar.
Han ska vara söt och irriterande. Det där som man hatar hos Disney.
-Jag hatar robotar. -Och han gillar inte dig.
-Men han bevisar sig i slutet. -Roboten blev en underbar hjälte.
Han räddar ju livet på mig.
Det var snällt. Tack!
Gadget, gadget.
Under sina resor stöter doktorn på några få personer-
-som betyder mycket för honom på grund av vad de har åstadkommit.
Till exempel Shakespeare...
Att vara eller inte vara.
-Det låter bra. -Du borde skriva ner det.
...Agatha Christie...
-Agatha Christie. Det är jag. -Nej!
...Madame de Pompadour...
Doktorn. Ni är så väldigt ensam.
Va? Du har aldrig varit ensam. När började du kalla mig "doktorn"?
Adelaide Brooke tillhör dem.
Hon råkar bara vara från en tid som vi inte känner till-
-men för doktorn, som har en större erfarenhet av tiden-
-är Adelaide Brooke en viktig historisk person.
Vad dum jag är! Du är kapten Adelaide Brooke.
Adelaide är en av de starkaste personerna han har träffat-
-även om man bortser från hennes enormt viktiga plats i historien.
Hon är en 60-årig befälhavare-
-för en internationell expedition till Mars.
De första människorna som bor på en annan planet.
En född ledare.
Konsumera ingenting. Rör det inte ens.
Hon är kompromisslös.
Har ni skoj? Jag väntar mig mer av dig, Ed.
Återgå nu till arbetet, allihop.
De är en handfull människor på Mars-
-och ska vara ensamma ihop väldigt länge.
Håll kupolen stängd, och du ska tilltala mig med "kapten".
Hon måste ha samma egenskaper som en militär ledare.
Uppge namn, rang och syfte.
Om man förlorar disciplinen-
-kan alltihop kollapsa och folk lätt bli galna.
Hon är inte alltid snäll.
Du övergav din post. Se det som en officiell varning.
Hon tillbakavisar alla närmanden, både professionellt och privat.
Hon kan inte bli kompis med nån. Hon måste vara hård.
Det är inte bara här. Hon har tvingat sig att vara så i 40 år.
Det sägs att du offrade allt för att resa hit.
Var det värt det?
För en värld utan rök, där de enda raka linjerna är solens strålar?
-Ja. Det är värt det. -Så har jag tänkt mig dig!
Under det här upptäcker man... Lindsay Duncan gör det så bra.
Man vill ha skådespelare som tar fram sånt i en roll.
Under ytan finns en oerhörd romantik.
Jag såg Dalekerna.
Vi tittade upp och himlen hade förändrats.
Hon ser den inte som nåt hemskt-
-utan som människans gränslösa potential.
Den stirrade på mig.
Den såg rakt in i mig.
De dödade hennes föräldrar, men hon hatar inte dem.
Hon vill inte bekämpa dem.
Det gav henne nåt att sträva efter.
Det inspirerar henne till att resa till stjärnorna-
-och leda det här uppdraget som gör att hon hamnar på basen.
Den natten visste jag att jag skulle följa efter den.
-Men inte för att hämnas. -Vad skulle det tjäna till?
Han inser att det gör henne till en fast punkt i tiden.
Det är det som utmärker dig, och det är så du skapar historia.
Det finns nånting hos honom-
-som Adelaide öppnar sig för.
Ingen vet det.
Efter ett tag accepterar hon honom utan förklaring.
Jag går till samma plats för allt, men det märker man kanske inte.
-Jag klipper... -Ja, du har knappen.
Jag klipper till knappen, det öppnas och du släpper ut honom.
De utvecklar ett vänskapsband som gör det möjligt för honom-
-att trots svåra känslor berätta varför han inte kan hjälpa dem.
Vi stänger och kollar placeringen.
Tagning!
Du dör i dag.
Jag tänker inte dö. Jag vägrar.
Men din död skapar framtiden.
Hjälp mig.
Om du vet det här, varför kan du då inte ändra det?
-Jag kan inte. -Kan du inte komma på nåt?
Jag kan inte!
Oftast kan jag rädda folk men inte dig.
David och Lindsay fick genast en stark personkemi.
Vad ska rädda dig?
Kapten Adelaide Brooke.
STÄNGD
ÖPPEN
Fan ta dig.
Bryt! Mycket bra.
Hur hänsynslös och formell hon än är-
-så lyssnar hon på sitt hjärta, vilket får det att fungera.
Du är kapten Adelaide Brooke!
Jag går dit.
Följ med mig, doktorn.
Kan du höra mig, Maggie?
Lyssna!
Jag tänker inte dö.
-Varför ska jag lita på dig? -Du har mitt ord.
Var inte löjlig!
Den kan inte stoppas. Dö inte med oss.
Stäng den!
Stick härifrån!
Kapten!
Vad ska rädda dig?
Kapten Adelaide Brooke.
En kvinna med stjärnljus i själen.
Den här basen på Mars med dig, det är ett avgörande ögonblick.
Det som händer här måste hända.
Det som är spännande är att när man har en fortgående serie-
-och en rollfigur som egentligen inte får förändras-
-kan man inte göra vad som helst med honom.
Han måste alltid segra-
-och bli som vanligt igen vid slutet av varje berättelse.
För en gångs skull förändras doktorns rollfigur.
Det är bra att vi kan ge David Tennant nya saker att jobba med.
Vi vet att berättelsen om den tionde doktorn går mot sitt slut-
-så vi kan ta ut svängarna mer-
-och berätta sånt som bara kan berättas en gång.
Problemet är att doktorn kommer till en fast punkt i historien.
Vad är det för datum i dag?
Den 21 november 2059.
Basen kommer att förstöras den 21 november 2059.
Det måste hända, för det skapar framtiden-
-och en släktkedja från Adelaide till hennes barnbarn Suzie Fontana-
-som leder människorna ut i rymden.
Han förstår direkt att det är dagen då det sker en atomexplosion-
-som dödar dem alla.
Men han vet att det är en punkt i tiden som han inte kan ändra på.
Det är en parallell till historien om Pompeji.
20 000 människor.
Alla vet att det inträffade ett vulkanutbrott i Pompeji.
Här är det samma sak. Han vet vad det är som ska hända.
Men det är påhittat, så publiken vet inte det. Det är i framtiden.
Vissa saker i det förflutna går inte att ändra på-
-men det gäller även i framtiden.
Händelser då han inte kan ingripa.
Jag bör nog gå.
Det är ovanligt för doktorn. Han brukar vilja rädda folk.
Det är ett av de tillfällen då jag inte har nåt val.
Det är ovanligt att han bara lämnar dem utan att rädda nån.
Han har ett ansvar som Tidsherre-
-att låta händelseförloppet förbli orört.
Han måste låta dem dö.
Han hör dem dö via radion, en efter en.
Tanken att de ska dö och att det är slutet av deras liv-
-är förkrossande för honom.
Du ser inte ut som en ynkrygg.
Jag bör gå.
För det mesta kan jag rädda nån.
Men inte dig.
Jag måste gå.
Det är oerhört tufft för honom.
Fan ta dig.
Det är en kamp mellan makten som han har som Tidsherre-
-och priset av att ingripa.
Ställ er bakom bilarna, tack.
Doktorns dilemma leder dem tillbaka till stenbrottet-
-där en stor smäll skickar i väg doktorn i en ny, farlig riktning.
Scen 93.
Effekter. Rymdfärjan exploderar.
Vi älskar explosioner.
-En explosion i stenbrottet? -Ja!
En stor en. Jisses!
Man riggade en enorm mängd sprängmedel-
-på ett fyra meter högt torn.
Bakom mig ser ni tornet. Det är en byggnadsställning.
Vi har placerat ut tunnor för att skapa en stor explosion.
Tio, nio, åtta sju-
-sex, fem, fyra, tre, två, ett...
Ett stort eldklot.
Det gick bra. En stor, ljudlig smäll.
Ska vi ha en stuntman?
Ja, han måste kastas omkull. Jag vill inte utsätta David för det.
En stuntman ska landa på marken i stället för han.
Vi vill ha ett riktigt hårt fall.
Var det bra?
-Bra jobbat. -Det var jättebra. Tack så mycket!
Sen ska en brinnande balk ramla ner bredvid David.
Tittarna minns kanske balken.
Det var samma balk som föll ner på Davros. Den har återuppstått.
Tre, två, ett - tagning!
Bryt.
Du vänder dig om, och då exploderar det igen.
Den här glappar hela tiden-
-så kan du skrika "tre, två, ett", i fall det skulle hända.
Den hänger ovanför bilden från en teleskoplastare.
Jag trycker på en knapp och den faller ner.
-Okej, då kör vi. -Tre, två, ett - kör!
När raketen har exploderat-
-ser han hur hela basen står i lågor och långsamt förstörs.
Jag är inte bara Tidsherre. Jag är den siste Tidsherren.
Doktorn hör det här och frågan är om det får honom att gå så långt-
-vilket det gör. Han tar beslutet att gå tillbaka och rädda dem.
För första gången nånsin vägrar han och bryter mot tidens lagar.
De tog det med sig. Världarna förseglades.
Borta för alltid. Tidsherrarna höll ett öga på det.
Men Tidsherrarna dog, allihop!
Han är trött på att se bra människor dö-
-och göra det som han borde göra.
Han är trött på att spela enligt reglerna.
Och varför ska de dö?
Kan de inte leva och tidslinjen hamna på plats på nåt annat sätt?
Han har alltid sett sig som ett offer för Tidskriget.
Han tänker: "Om jag är den ende Tidsherren, då bestämmer jag."
"Jag avgör vilka tidslagarna är. De måste lyda mig."
Det blir en berättelse om en ensam Tidsherre-
-som går för långt med sin makt.
De kommer aldrig tillbaka.
Han börjar bryta mot tidslagarna. David gör en fantastisk insats.
Så ja! Jag har kvar min integritet!
Han blir farligt arrogant.
Nån sa nyligen att jag ska dö.
"Knacka fyra gånger", sa hon, men det är inte nu-
-för jag hör ingen knacka.
Det var mycket spännande att spela det.
-Vi dör för människans framtid. -Ja, men det finns tidslagar.
De som hade hand om dem dog!
Det är nåt vilt i hans ögon.
Vet du vem som finns kvar? Jag!
Han brinner av vrede. Han är rädd och desperat.
Äntligen har jag förstått att jag bestämmer över tidslagarna!
Nu kan man få rollfiguren att explodera.
Det blir en enorm urladdning.
Jag kämpar inte bara mot Floden utan mot själva tiden-
-och jag tänker vinna!
Han påverkas säkert av det som han nyligen har fått höra.
Att hans död är nära. Hans sång tar snart slut.
Det är utan tvekan en döende mans sista ryckningar.
Och varför inte? Han ger sig inte lätt.
Han tänker rasa mot det slocknande ljuset.
Vi har varit på väg mot det här ända sen början av serien.
Vi har sett hur han överlevde Tidskriget.
Han fick börja om efter en katastrof, då han var ensam kvar.
Vi förlorade. Alla förlorade.
Alla är borta.
Vi har sett hur han mötte Rose.
Jag älskar att resa med dig.
Han träffade Martha och Donna. Han har blivit kär.
-Hur länge blir du kvar hos mig? -För alltid.
Andra har blivit kära i honom.
Han har fått goda vänner och rest med många olika människor.
Det gör honom mänsklig och håller honom på jorden.
Han lär sig av dem.
Du hade rätt. Ibland behöver jag nån.
Eftersom han har hemska fiender och hemska saker händer-
-har han förlorat dem. De har lämnat eller glömt honom.
Han är ensam, och poängen är att han inte bör vara det.
Som vi har sagt redan från början-
-så behöver han nåt som håller honom på jorden.
Lova mig en sak.
Hitta någon.
-Jag behöver ingen. -Jo, det gör du.
Ibland tror jag att nån måste stoppa dig.
Ja.
Det bevisar vi här.
I slutet tar han med besättningen tillbaka till jorden.
Vi är i London och Tardis materialiseras.
Härifrån är det massor av snö.
-Var ska gatan vara? -Newport.
Jag älskar den gatan.
Det är inget hotfullt hus. Det är bara mörkt där.
Hon bor inte i ett hotfullt hus.
Det lyser i de andra fönstren.
Då har doktorn förändrats.
Han har kuvat tiden på Mars.
Nu är han inte längre den han var.
Han uppträder arrogant och överlägset.
Han är ju överlägsen. Han blir bara den han hade kunnat vara.
Ska ingen tacka mig?
Han ser nästan ner på människorna.
Han njuter nästan av att han är mer kunnig än dem-
-och har skrivit om historien.
Fattar ni inte?
Det är den 21 november 2059.
Samma dag, på jorden.
Han är inne på en mycket farlig väg.
Han håller på att bli allsmäktig, och det är inte bra.
-Ingen bör ha så mycket makt. -Synd.
Jag tänker mig att The Master gjorde så - utnyttjade sin makt-
-tills det inte fanns nån återvändo.
En segrande Tidsherre.
Och ingen kan stoppa dig.
Det är nästan omöjligt att avgöra vart det kan leda.
Vad hindrar att han återvänder till Tidskriget-
-eller ger tillbaka Donna hennes minnen?
Eller hindrar att Rose hamnar i det alternativa universumet.
Det finns så många möjligheter. Han sliter sönder tiden.
Plötsligt blir han en skräckinjagande person.
Adelaide ser det, eftersom hon har iakttagit honom.
Du skulle ha lämnat oss.
Hon är en mycket rättsinnig människa-
-och i slutändan tycker hon att det är fel.
När doktorn bestämmer att han härskar över universum-
-har vi den fantastiska Adelaide Brooke.
I hela avsnittet pratar han om hur underbar och betydelsefull hon är-
-och i slutändan överlistar hon honom.
Jag har gjort sånt här förut. Räddat några små människor.
Vändpunkten för Adelaide i scenen på slutet-
-kommer när han kallar Mia och Yuri för "små människor".
De är hennes team. Hon skulle riskera livet för dem.
När han säger det inser hon att han har gått över en gräns.
-Finns det inget du inte kan göra? -Inte nu längre.
Starta!
Mänskligheten står på spel-
-och hon måste ta sitt liv.
Hon tar själv kontrollen över sitt öde.
När han inser vad hon har gjort-
-blir han förfärad av vad det innebär.
Vi får se Tidsherren tvingas på knä.
Jag gick för långt.
Han känner sig mer ansvarig för hennes död nu.
Han tvingade henne att utföra den här hemska handlingen.
KAPTEN ADELAIDE BROOKE DÖD 2059
Nån som han respekterar och ser upp till-
-omintetgör hans planer.
Tiden hamnar på plats igen-
-och han förstår att han gick för långt-
-och att ett stort fall mycket väl kan vänta efter hans högmod.
Han hör en sång och vänder sig om.
Där står en Ood, som för längesen förutsåg hans död.
Din sång måste snart sluta.
-Vilket betyder? -Varje sång måste sluta.
De kallar honom till slutet - som jag inte kan avslöja.
Vi får vänta och se vad Ood Sigma menar.
Doktorn inser att hans misstag har lett till en tragedi.
Det kan bara innebära att han snart ska genereras.
Nu händer det. Min död!
Det tyder på att hans tidslinje går mot sitt slut.
Du kommer att knacka fyra gånger.
Det kommer, och när han knackar blir man inte besviken.
Är det dags?
Jag säger bara att det blir den slutgiltiga uppgörelsen.
Inget blir sig likt.
Vi får se vad som händer sen.
Nej!
Översättning: Richard Schicke www.broadcasttext.com